middelalderen-Forfattere

=Middelalderens store forfattere=

toc Snorre Sturlason
Snorre Sturlason var født i 1178,og døde 23. september 1241. Han var en islandsk høvding, forfatter og skald. Han er mest kjent som forfatter av Heimskringla. Snorre var høvding og en av Islands mektigste og rikeste personene i sin tid. Han var representant i det islandske [|Alltinget] og han hadde det høyeste embetet på Alltinget. Han bodde store deler av livet sitt på Island, men reiste over til Norge to ganger der han var i to år lang perioder. Første gang var i 1 218. Snorre var venn med Skule som regnet seg selv som rettmessig konge. Birkebeinerene hadde imidlertid valgt Håkon Håkonsen til konge. Senere ble det til en kamp mellom Skule og Håkon, om hvem som skulle være konge. Snorre støttet Skule, og gikk også i all hemmelighet inn i hirden hans som lendmann. Andre gang han var i Norge var i 1237. Han oppsøkte sin venn Skule, men siden sist hadde Håkon formelt blitt valgt til konge, på riksmøtet i [|Bergen]. Skule planla et opprør mot Håkon, og siden Snorre støttet Skule, ble han stemplet som forræder. Snorre måtte flykte fra Norge. Året etter gikk Skule til opprør mot kongen, men tapte og ble drept. Kong Håkon gidde svigersønn [|Gissur Þorvaldsson] i oppdrag å drepe Snorre. Gissur og en flokk andre menn oppsøkte Snorre på gården Reykholt og drepte ham.

Dante Alighieri
Dante Alighieri ble født mai eller juni 1265 i [|Firenze]. Han døde 14. september 1321 i [|Ravenna]. Han var en [|italiensk] forfatter og poet, mest kjent for " Den guddommelige" komedie, et av verdenslitteraturens høydepunkter.Dante Alighieri bodde i Firenze hele sitt liv. Han studerte grammatikk, retorikk , skolastisk logikk og [|teologi]. I 1283 debuterte han som dikter med en [|sonette], som han sendte rundt til alle de kjente dikterne i Firenze. På den tiden var han 18 år gammel. Sonetten skulle senere bli det første diktet i diktsamlingen Vita Nuova, som betyr nytt liv. Dette verket var det første av Dantes større verker. De første tekstene hans var i stor grad kjærlighetsdikt. Denne perioden av Dantes dikting varte fram til han ble mer opptatt av politikk enn diktning.På Dantes tid var Firenze preget av den politiske striden mellom [|guelfere og ghibelliner]. Dante var guelfer. Guelferne var splittet i to grupper, hvite og svarte. Dante sympatiserte med de hvite guelferne, som stilte spørsmålstegn ved pavedømmet, og som støttet Firenzes selvstendighet. I 1301 ble Dante sendt til [|paven] for å diskutere om det fremtidige bystyret. Paven derimot støttet de svarte guelferne og gidde Dante en bot og en toårig utvising fra Firenze.Men Dante verken betalte eller stakk av. Året etter ble derfor dommen omgjort til stikk av, eller bli brent på bålet. Dommen gjaldt også Dantes sønner fra fylte 14 år. Mens Dante var politiker, brukte han også mye tid på å lese og studere videre. Dette skulle få stor betydning for hans intellektuelle og moralske utvikling. Han ble eldre, og vendte blikket mot de større og viktigere ting i livet enn jenter. Beklageligvis for Dante leste han så mye at han ble svært svaksynt.

Francesco Petrarca
 Francesco Petrarca ble født i 1304 i byen Arezzo og døde i 1374. Familien hadde bodd i [|Firenze], men hans far, Ser Petracco, ble forvist fra byen i 1302 og reiste til Arezzo. Petrarcas første år ble tilbragt i Valdarno, hvor familien hadde sitt opphav. I 1310 flyttet de til [|Pisa], og deretter til [|Avignon] , hvor paven hadde tilhold i denne perioden. Hans far ønsket en karriere innen [|jus], og sendte ham til Montpellier og Bologna for å studere. Petrarca mislikte faget, og etter farens død i 1323 vendte han tilbake til Avignon. Han mottok der de mindre [|ordinasjoner], noe som gjorde at han kunne ha kirkelige embeter uten at han ble bundet av for mange plikter. Han nøt derfor livet i Avignon, og traff blant annet Laura, en kvinne som skulle inspirere flere av hans verker. Omkring 1330 begynte Petrarca å reise, og i 1333 dro han gjennom [|Nord-Frankrike] og [|Tyskland]. I januar 1337 kom han, etter et kort opphold i Avignon, til Roma for første gang. Han reiste sammen med noen medlemmer av Colonnafamilien, som han en tid hadde vært nært knyttet til. Påskesøndag 1341 ble han hyllet som poet og historiker i Roma, og ble kronet i en offentlig seremoni på [|Kapitol]. Han møtte på denne tiden [|Cola di Rienzo], og de to ble nære venner. I 1347 skrev Petrarca et dikt som hyllet statsmannen som gjenopprettet av den romerske republikk. Da pavehoffet flyttet tilbake til Roma i 1367 var Petrarca henrykt over at byen igjen var kirkens sentrum. Et annet viktig vennskap som oppsto på denne tiden var med Giovanni Boccaccio. De to studerte en tid sammen under Leo Pilatus i Venezia, med fokus på antikkens greske litteratur og kultur. De to hadde begge et sterkt ønske om å spre sine humanistiske idéer.